- Hei, jeg skal treffe Chuck Palmer. - 4B.
Takk.
- Hei, jeg er... - Hannah. Jeg vet det. Hyggelig.
- Skal jeg ta av skoene? - Ja, unnskyld. Jeg er sånn nå.
Jeg har spesielle innesko, men bare til meg.
Sett dem gjerne i samme rad som de andre.
Det hadde vært bra om de ikke rørte støvlene. Det er viktig.
Takk.
- Skal jeg ikke ta vesken din? - Nei, det er greit. Takk.
- Din røde tøypose, da? - Nei. Jeg skal ikke bli så lenge.
Ok. Ja visst. Her er...
Det var... hyggelig av deg å komme.
- Så klart. Jeg ble bare overrasket. - Av at jeg ville snakke?
Ja, og av at du engang fant artikkelen min.
Du må google deg selv hver dag. Det var en obskur feministside.
Vi kan vel si at jeg er ekstra på vakt akkurat nå.
Jeg prøver ikke å få en unnskyldning.
Jeg vil bare gi min side av saken.
- Men først vil jeg si noe. - Ok, vær så god, Hannah.
Jeg er forfatter. Jeg er kanskje ikke rik eller berømt...
- ...eller omgås Toni Morrison. - Oppmerksomt.
Du satte jo bildet rett foran nesa på meg.
Men som forfatter er det min plikt å bruke stemmen min-
- til å snakke om ting som er meningsfulle for meg.
Jeg leste noe om deg som plaget meg, nemlig at du utnyttet din makt-
- for å ha sex med collegestudenter under bokturneen din.
Hvorvidt alle de møtene skjedde med samtykke...
Stopp. Det er nå det blir vanskelig, når ord som "samtykke" slenges rundt.
Det er derfor jeg ikke får sove. Det er derfor jeg har gått ned 9 kg.
Du er heldig, det vil jeg gjøre.
Du er åpenbart smart, Hannah. Det merket jeg på din første setning.
- Takk. Skrev du ut en blogg? - Nei, det har jeg assistenter til.
"Hvis en til forfatter jeg elsker viser seg å være et svin,"-
- "skal jeg begå drap, grunnlegge nye Lesbos og aldri se meg tilbake."
- Den setningen er morsom. - Takk.
Men du bør bruke humoren til å skrive om viktige spørsmål.
At jeg kanskje eller kanskje ikke har blitt sugd med samtykke-
-er ikke viktig.
Men det er jo det. Hvis ei jente sier at hun ikke ville suge deg...
Hvordan suger man forresten noen uten samtykke?
Det ville involvere en kvelende følelse.
Det ville innebære at noen holdt en annens hode-
- og kanskje holdt personen i håret eller flettene.
Har du hørt den gamle vitsen? Hva kalles munnsex med styre?
Unnskyld, jeg må ta den. Det er familiegreier.
- Ja visst. - Hei, Mayaan.
Hvis Miranda vil komme hit i helgen, går det bra. Har hun det bedre?
Jeg har ikke gymposen. Spør Graciela. Iblant er den i bilen.
Hun får ikke sitte her og spise ostepop og spille "Candy Crush".
Hun må gå ut. Gå til en park, eller noe. Hun er deprimert.
Ja, jeg mener klinisk.
Jeg sier ikke at du er en dårlig mor. Nei, det gjør jeg ikke.
Passer det å snakke om sommerferien nå?
Jeg skulle gjerne ta henne med til Cape i to-tre uker.
Men jeg vil ikke trenge meg på din tid med henne. Ok, hent kalenderen.
Nei, jeg spurte deg, Mayaan, for jeg spør deg for faen alltid.
Jeg sier bare når jeg vil treffe datteren vår. Vi tar det derfra.
Siden du er moren, vil du garantert vinne. Vær sikker på det.
Nei, det var ikke kritikk av deg.
Jeg vet det, jeg vet det. Unnskyld.
Så klart. Da kommer hun hit klokka tre.
Ja. Ok, ha det.
Jeg antar at det var Toni Morrison.
Morsomt. Nei, det var eksen min. En veldig plaget kvinne.
Men datteren vår er ei god jente, så jeg må vel tro på at dette livet-
-moren hennes, lærer henne noe fint.
Og gjør henne sterk. Hun har vært deprimert dette året.
Det ble ganske alvorlig, men hun har det bra nå.
- Jeg kjenner deg ikke... - Nei, det gjør du ikke.
Men bøkene dine betyr mye for meg. Det har de gjort lenge.
De har moret og trøstet meg, og min "Shannon's Rock"-
- er så understreket at ordene knapt vises. Da jeg så Denises Tumblr...
Er ikke det det sprøeste med å leve i denne tidsalderen?
At så mye av ens liv og ens verden-
- kan ødelegges av noe som heter Tumblr uten E.
"Ødelegges" er en overdrivelse. Du fikk nylig god kritikk i Times.
- Du har denne leiligheten... - Ja, jeg har det bra.
Men likevel ikke. Jeg tar sovepiller, og de funker faen ikke.
Jeg går i terapi for første gang på ti år. Jeg var ferdig med det der.
Jeg har prøvd med meditasjon. Jeg har prøvd å lære meg spansk-
- roing, gått på juicediett og dratt på kurs i stum meditasjon.
Jeg har mareritt om at min datters venner skal google-
- og finne ut hva faen dette nå enn er, og at det vil skade henne.
Skjønner du? Det kan skade datteren min. Så hvorfor blir jeg straffet?
Jeg prøvde ikke å straffe deg. Men det er viktig å høre på kvinner-
- som historisk sett har blitt undertrykt og stoppet...
Kjenner du kvinnen som skrev artikkelen?
Kjenner du noen av kvinnene som sto frem?
- Er du en slags aktivist? - Nei, jeg resirkulerer ikke.
Hvorfor skriver en smart kvinne som deg en tekst ut fra rykter?
Fire kvinners historier er ikke rykter.
- Vet du hva som skjedde i Salem? - Ja, disse kvinnene er heksene.
- Jeg er heksa. - Sånn ser ikke jeg det.
De har ikke din innflytelse. De får ikke skrive i New York Times.
Derfor er nettet så kult, for der får alle marginaliserte stemmer...
Er det derfor nettet er så kult?
Enkelte ville si at vi har skapt et monster som vil tilintetgjøre oss.
Folk som sier sånt, er nok en generasjon eldre enn meg.
Fy faen, jeg trenger en kopp kaffe.
Jeg er ikke perfekt, og det påstår jeg ikke. Jeg er en kåt jævel...
- ...med en treårings impulskontroll. - Det må være slitsomt.
Barn dør i Afrika og bla, bla, bla. Men dette er vanskelig for meg.
Jeg har vært utro mot kona mi og løyet for mange kvinner.
Jeg har gått til horer, og én hadde kuk. Jeg har ingen hemmeligheter.
Ingenting av det er ulovlig. Unntatt horene. Det er jo en forbrytelse.
Jeg har aldri tvunget noen til å suge meg. Det er ikke min stil.
Tumblr-jentene kommer bort til meg etter forelesningene, og beklager-
- men de kaster seg over meg som om jeg er en frelser-
- som skal kurere deres mors brukne bein med Guds berøring.
Jeg inviterer dem til hotellet.
Vi drikker kanskje miniflasker med sprit om stedet har en minibar.
Et par stykker blir kanskje, og voilá...
De har noe å skrive om. Hva trenger forfattere?
- Penger. - Morsomt. De trenger historier.
Noen begynner å snakke: "Chuck Palmer er en trist mann med høyt hårfeste."
"Han virket trist da jeg sugde ham." Plutselig har hun noe å skrive om.
Hun har en erfaring.
Hun har noe som skiller henne fra resten av studentene på skrivekurset.
Forstår du hva jeg mener med at folk søker og utnytter erfaringer?
Denise, som startet alt dette, hun rev praktisk talt av meg buksa.
Hun maste om å besøke meg i New York.
Jeg nikket antagelig og antydet et bekreftende svar.
Men jeg hørte aldri fra meg igjen. Det gjorde henne sint.
Så alle disse jentene henger deg ut fordi de ble såret, mener du?
Du kjenner ikke eksen min.
Det føles som det. Samtalen var litt upassende foran en fremmed.
Hvis du er så sikker på at du er uskyldig-
- og er en så perfekt mann, hvorfor dropper du det ikke bare?
Spurte du akkurat hvorfor jeg ikke bare dropper det?
Et fantastisk råd. Er du buddhist?
Hvorfor forteller du meg alt dette? Mange skrev om Denises innlegg.
Inviterte du alle til leiligheten din? Som forresten er kjempefin.
Nei, jeg inviterte ikke noen av dem. Bare deg.
Hvorfor meg?
Fordi du er smart. Du skriver godt og skarpt-
- og virker oppmerksom. Du overbeviste meg nesten, personen du lyver om.
Skal du bruke talentet ditt til å skrive for en elendig nettside-
- og få meningsløs lønn for å sverte en fyr du sier du respekterer?
Hvem skal gjøre det om ikke meg? Og om ikke nå, når?
Herregud. Dette er ingen borgerrettsbevegelse, Hannah.
Det er bare jeg som blir sugd i et sterilt hotellrom i Rhode Island.
Ser du virkelig ikke det større perspektivet?
- Hvilket perspektiv? - Den skjeve maktbalansen.
Jeg ble ikke tilbudt noe å drikke, så jeg tar noe selv.
Det faktum at hun er modell og jeg ikke mistet dyden-
- før jeg var 25 og hadde kviser, er klar og tydelig for meg.
Nei, jeg snakker om at du er en berømt forfatter-
- og hun sliter ræva av seg for å få litt av det du får hver dag.
Du inviterer henne til hotellet. Hva skal hun si? "Nei"?
Hun beundrer deg. Så du knepper opp buksa.
Hva skal hun gjøre da? Du tar feil. Hun vil ikke ha en historie.
Hun vil føle at hun eksisterer.
Folk prater ikke om det for moro skyld. Det ødelegger liv.
Hører du deg selv?
Jeg er en voksen mann som inviterer en voksen kvinne til hotellrommet.
Truet jeg henne? Tilbød jeg henne en jobb?
Jeg er kanskje dum, men ikke ond. En invitasjon er ikke farlig.
Seksualitet er veldig grumsete. Der har du en stor gråsone.
Jeg er så lei av gråsoner.
Da jeg gikk i femte, het engelsklæreren min Mr. Lasky.
Han likte meg. Jeg imponerte ham med en liten roman, eller noe.
Iblant da han snakket, sto han bak meg og masserte nakken min.
Iblant masserte han hodet mitt og rotet meg i håret.
Jeg hadde ikke noe imot det. Jeg følte meg spesiell og sett.
Som om han visste at jeg skulle vokse opp og bli noe helt spesielt.
Det gjorde også at folk hatet meg og la lasagne i ryggsekken min.
I fjor var jeg på en fest, og da kom en fyr bort til meg og sa:
"Horvath. Vi gikk på ungdomsskolen sammen." Jeg sa:
"Herregud, husker du Mr. Lasky?"
"Han prøvde i bunn og grunn å antaste meg." Vet du hva han sa?
Han kikket på meg som om han var en jævla dommer og sa:
"Det er en veldig alvorlig anklage, Hannah." Og så gikk han.
Og da ble jeg 11 år igjen-
- og sto der mens noen masserte nakken min.
For sånt forsvinner aldri.
Jeg er lei for at det skjedde med deg.
Nå forstår jeg hva som fikk deg til å reagere på min historie.
- Jeg vil ikke ha medlidenhet. - Men det var fælt at det skjedde.
Ja, men se på meg nå. Jeg er smart og fantastisk.
Og nå har jeg en historie.
Kan jeg lese noe for deg?
"Jessicas stramme kropp antydet hard trening for å gå ned noen hekto."
"Hun var slank, hadde lave bryst og solbrune kragebein."
"Det var som om hun var uvant med kroppens makt."
"Hun beveget seg langsomt og tafatt, som en okse i en porselensbutikk."
"Hotellrommet mitt var som et museum og minibaren som en antikk skulptur"-
- "da hun forsiktig helte vodka over is."
"Jeg spurte hvor hun kom fra. Hun sa 'her og der' som om det var innøvd."
"Som om det attraktive var å mangle bakgrunn og ideal."
Du kan jo lese.
- Jeg kan gjerne lytte... - Nei. Les høyt for meg.
"Jeg prøvde å stille spørsmål"-
- "om hva hun pleide å lese, se på og tenke på"-
- "og om hjembyen hennes og poesikurset hennes."
"Om moren hennes, romkompisen og det bleke arret på underarmen."
"Men hun var stille og tilbakeholden og ble sint da jeg insisterte."
"'Sett deg på senga', sa hun til slutt."
"'Sett deg på senga og slutt å spørre.'"
"Jeg gjorde som hun sa. Hun strakk seg etter mitt gamle, slitte belte."
"Da hun spente det opp, tenkte jeg på min søster, min datter"-
- "og min mor, og på gangene de motsto å bli sett"-
- "og i stedet gjettet at mannen overfor ville ha noe helt annet."
- Er dette fiksjon? - Er noe fiksjon?
Nei, jeg mener det ikke som en gåte.
Jeg mener om du har byttet ut navn og kjennetegn. Er det fiksjon?
Jeg har byttet ut navn. Jeg skrev det om Denise før hun skrev artikkelen.
Før en nettside som heter The Awl kalte meg "halsboreren".
Jeg skrev det før hun utbasunerte at jeg var et svin og en bløff.
Hun synes ikke at du er en bløff. Hun respekterer deg tydeligvis.
Jeg så en kvinne som var flott, ensom og redd.
Jeg så en kvinne som ikke slapp noen inn.
Og jeg er hver eneste mann som ikke brydde seg nok til å anstrenge seg.
Det er det jeg er skyldig i, Hannah.
Jeg anstrengte meg ikke for å bli kjent med Denise, hvem hun er.
- Forstår du det? - Ja.
Vil du vite hvorfor jeg egentlig ville møte deg?
- Ja. - For å ordne det.
Det er over med Denise. Men jeg kan spørre deg hva du vil og hvem du er.
Jeg kan vise deg at du er mer enn bare et pent ansikt.
Så...
Hvor kommer du fra?
- Michigan. - Er du? Hvilken del?
Traverse City, sjokoladekirsebærhovedstaden.
En gang spiste jeg så mye at jeg måtte stikke fingrene i halsen.
Jeg har ikke noe imot litt tilfeldig bulimi nå og da.
- Hvem har det? - Men det sliter på emaljen.
Jeg kommer fra East Lansing. Det er ikke så nær.
Hva er drømmene dine de neste fem årene? Beklager intervjuspørsmålene.
Det gjør ingenting. Det er et godt spørsmål. Jeg vil skrive.
Skrive historier som får folk til å føle seg mindre ensomme.
Jeg vil få folk til å le av smertefulle ting. Det vil jeg gjøre.
Bra mål. Det er et skikkelig bra mål.
En dag blir du kanskje berømt. Og så vet folk en del ting om deg.
En del ting. De vil tro at de vet alt, men det gjør de ikke.
- Som det som skjedde med deg? - Ja.
Du trodde at du visste alt, men det gjorde du ikke.
Du hørte på én kilde, og så lot du kjeften gå.
Din morsomme kjeft. Men du gjorde meg til representant for en epidemi-
- om menn som overfaller uskyldige, unge kvinner. Det gjør journalister.
Du er ikke journalist, Hannah. Du er en fordømt forfatter.
Utrolig at du har et signert eksemplar av "When She Was Good".
Alle mener at denne er Roths verste, men her er han faktisk best.
Jeg vet at han er kvinnehater, men jeg elsker bøkene hans.
Politikk må ikke avgjøre hva du leser eller hvem du knuller. Skriv det.
Jeg kan toppe det. Jeg skal tatovere det på kroppen.
Jeg hørte at hans alternative tittel var "American Bitch".
Jeg vet ikke om det er sant, men om det er det, er det så fordømt bra.
Du kan få den.
- Mener du alvor? - Ja. Den gjør deg så glad.
Men den er jo signert til deg og alt.
Gud, jeg håper at noen skriver en bok om hvilken fitte jeg er en gang.
Hva slår å ødelegge noens liv med sin sexappeal og sitt skarpe sinn?
Men jeg er halvt jøde, så det vil jo ikke skje.
Du er virkelig morsom.
- Hannah? - Ja.
Vil du legge deg ned med meg en stund?
Bare en stund. Behold klærne på om du vil markere dine grenser.
Jeg vil bare være nær noen. Det er så lenge siden.
- Sengen din lukter snacks. - Jeg bor alene.
Beklager at jeg skrev noe som såret deg uten å vurdere alle fakta.
Det gjør ingenting. Jeg er ikke sint.
Herregud. Herre-jævla-gud. Jeg tok på pikken din.
Du tok frem pikken din, og jeg tok på den.
Hva faen? Den er fremdeles ute. Du tar den ikke bort.
Jeg ser pikken din. Den er der.
Hei, pappa.
Hei, jenta mi.
Herregud.
- Skulle jeg ikke til mamma i kveld? - Hun tenkte det var morsommere her.
Jeg har jo ikke lærekortene eller boken min.
- Hei. - Dette er min venn Hannah.
Du kan vel drive med perlene dine?
Jeg vil vise hva jeg har lært i fløytetimene. Vil du høre?
Jeg?
- Ok. - Flott. Kult.
- Unnskyld. - Ta den tiden du trenger.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com